Anul 453
Comorile lui Attila (Csepa, Ungaria)
După ce a făcut ravagii în Galiţia şi Italia, Attila, regele hunilor, a murit în mod bizar, în anul 453, chiar în seara nunţii. La vremea respectivă, oştile sale staţionau în apropiere de Csepa, un oraş situat în actuala Ungarie. Învelit cu un linţoliu, corpul regelui a fost aşezat într-un sicriu făcut din aur şi înconjurat de o grămadă de obiecte preţioase: coroanele regilor învinşi, comorile palatelor şi catedralelor jefuite de către huni, sceptrele de jad smulse suveranilor asiatici şi săbiile regilor germani înfrânţi. După părerea istoricilor, mormântul se găseşte undeva în plină câmpie, la sud de Csepa. În ciuda nenumăratelor cercetări întreprinse, tezaurul regelui hun n-a fost încă descoperit.
Anul 600
Cavoul secret al Fredegondei
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
Unul dintre istoricii Evului Mediu, generos în detalii legate de poveşti cu comori, a fost francezul Gregoire de Tours (538-594). El semnalează primul povestea comorii din Munţii Jura, celebră pentru fantastica ei bogăţie în aur şi în argint. Descoperită întâmplător de-un călugăr, ea a devenit o sursă de întreţinere materială a mânăstirii căreia îi aparţinea prelatul. Întrebat de fraţii monahi de unde are aurul şi argintul, el răspundea că degetul lui Dumnezeu îi arătase o comoară. Acelaşi cronicar afirmă în Istoria francilor că regina merovingiană Fredegonda (545-597), renumită pentru cruzimea ei, avea un castel minunat în pădurea Brotonne din Franţa, astăzi transformat în ruine. Istoricul povesteşte că regina amenajase în curtea interioară, dedesubtul unor tufe de trandafiri, o criptă secretă, în care a ascuns comori fabuloase, obţinute prin cazne cumplite, de la duşmanii deveniţi prizonieri. Deşi se ştie cu aproximaţie unde se găsea faimosul palat, căutătorii comorii n-au găsit safirele şi rubinele pe care se spune că temuta regină le amesteca, pisate, în alifii pentru frumuseţe.
Anul 1199
Icoana de aur din Chalus (Franţa)
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
Anul 1214
Un munte de aur îngropat (Hertain, Belgia)
În anul 1931, un radiestezist belgian a localizat cu ajutorul pendulului o cantitate foarte mare de metale preţioase, îngropată la adâncime în nişte galerii subterane. Se pare că este vorba despre celebra comoară a abaţiei de la Cysoing, prezentă în multe relatări populare care vorbesc despre flăcări albastre ce apar în noaptea de Anul Nou. Deşi în cercetări s-a implicat şi armata, misterioasa intrare a acestor galerii nu a putut fi niciodată găsită.
Anul 1340
Comoara lui Eduard al III-lea (Knocke, Belgia)
Iunie 1340: Eduard al III-lea, regele Angliei, duce împotriva francezilor aşa-numita bătălie navală "a ecluzei". Sigur pe el, face greşeala de a ţine în prima linie corabia care transporta comoara regală. Până la urmă, regele a fost înfrânt şi, în câteva minute, ghiulelele franceze au trimis vasul la fund, el fiind îngropat şi astăzi undeva sub nisipurile din Zwin. Deşi epava a fost identificată recent, cercetările scafandrilor n-au obţinut rezultatele aşteptate.
Anul 1430
Sabia Ioanei d'Arc (Franţa)
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
O comoară mai degrabă simbolică este sabia Ioanei d'Arc (1412-1431), celebra eroină franceză arsă pe rug. Marcată cu cinci cruci, această armă superbă a urmat-o pe Ioana d'Arc în toate campaniile sale. Se spune că ea a rupt-o, lovindu-le cu latul spadei pe prostituatele care îi urmau armata, dezonorând-o. În timpul procesului, deşi sabia a făcut obiectul unor interogatorii aparte, Ioana nu a spus unde este ascunsă. După cum afirmă unele surse istorice, ea ar fi fost dată spre păstrare Mânăstirii "Notre-Dame des Ardents", unde Ioana d'Arc se afla în martie 1430. Biserica există şi astăzi. S-ar putea ca sabia să fie zidită într-unul dintre stâlpii de la intrare sau într-unul dintre pereţii capelei în care ea se ruga. Biserica a interzis cercetările, considerând că simbolul istoric pe care sabia îl reprezintă ar pierde din forţă dacă ea ar fi expusă într-un muzeu.
Anul 1569
Cele 71 de relicve de la Charroux (Franţa)
În Evul Mediu, Charroux era un oraş foarte prosper, îmbogăţit mai ales de numeroasele comori pe care Carol cel Mare le dăruise abaţiei aflate în localitate. Victorios în mai toate bătăliile duse, spera, probabil, ca monahii să-i obţină mila cerească prin rugăciuni. Cert este că un inventar precis din acea epocă, păstrat până în zilele noastre, demonstrează că donaţia împăratului cuprindea 71 de cufere foarte preţioase. În 1569, abaţia a fost jefuită de către protestanţii amiralului Coligny. O legendă spune, însă, că minunile de orfevrărie medievală fuseseră ascunse înainte de către călugări în pereţii abaţiei. În 1856, un zidar care repara un acoperiş vechi a găsit în perete trei obiecte extraordinare din aur şi din argint, dintre care unul, un triptic superb, conţinea un fragment din crucea pe care fusese răstignit Iisus. Este mai mult decât probabil că restul relicvelor se află zidite, la rândul lor, în pereţi, dar abaţia nu a permis niciodată să se întreprindă cercetări.
Anul 1810
O comoară ce poate schimba istoria (Franţa)
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
Anul 1812
Retragerea lui Napoleon (Rusia)
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
În 1962, ziarul "Pravda", oficiosul comuniştilor ruşi, publica rezultatele unei analize chimice efectuate asupra apelor Lacului Stoiecev, aflat în apropiere de Smolensk. S-a descoperit că proporţia de oxid de argint din apă era de o sută de ori peste media normală! Fără îndoială că aici se găseşte cea mai mare parte a comorii furate de Napoleon, inclusiv o cantitate uriaşă de aur, care nu a putut fi detectat, din cauză că este inoxidabil.
Anul 1917
Cuferele cu aur ale ruşilor (Balcic, România)
În memoriile sale, Nicolai Tretiacov, membru al uneia dintre cele mai mari familii ale nobilimii ruseşti, povesteşte cum a evacuat şi-a ascuns comoara ruşilor albi (partizani ai Ţarului Nicolae al II-lea, aflat în război cu comuniştii). Această armată dispunea de o comoară impresionantă, compusă din contribuţiile susţinătorilor ei - negustori, latifundiari şi nobili bogaţi, ameninţaţi de oastea lui Lenin -, precum şi din foarte multe obiecte de cult preţioase, luate din biserici, pentru a fi puse în siguranţă. Când dezastrul albilor a început să se contureze, Tretiacov a fost însărcinat să ascundă bogăţiile într-un loc cât mai sigur. Pentru că sudul Dobrogei era pe atunci românesc, o ţară aflată sub cârma Regelui Ferdinand şi a Reginei Maria, prieteni apropiaţi ai Împăratului Nicolae al II-lea, comoara ruşilor albi a fost îngropată într-o pădure situată la 40 de kilometri de Balcic, în vecinătatea plajei Mării Negre. Tretiacov a săpat patru gropi mari, în care a aranjat cu grijă cuferele, apoi a plecat din ţară. Mai târziu, s-a întors pentru a lua o parte din bani, constatând cu mulţumire că ascunzătoarea nu fusese descoperită.
Spre sfârşitul vieţii, a încercat să recupereze întreaga comoară, traversând marea. La vremea aceea, sudul Dobrogei fusese cedat Bulgariei, aflate sub regim comunist, şi operaţiunea prezenta mari pericole. Proiectul a fost, prin urmare, abandonat. Apoi, Tretiacov a decedat. De atunci, comoara ruşilor albi este una dintre cele mai importante din Europa, ţintă predilectă a vânătorilor de comori.
Anul 1938
Comoara din inima gheţarului (Saint-Moritz, Elveţia)
![La vânătoare de comori](/fas_default.png)
În 1938, un avion Junker 81 german se prăbuşea în Munţii Alpi, pe un gheţar, la nord de Saint-Moritz, la 3000 de metri altitudine. În scurt timp, el a fost înghiţit de zăpezi. Avionul transporta 166 de milioane în aur masiv, pe care Hitler le destinase lui Mussolini. Germanii au angajat nenumăraţi ghizi montani pentru a găsi epava şi comoara din ea. Degeaba! Cu toate acestea, gheţarul începe, încet-încet, să înapoieze captura sa de război. În 1952, au fost găsite aripile, apoi corpurile congelate ale aviatorilor. De-a lungul prăpastiei, în fiecare primăvară, căutătorii de comori îndrăzneţi cercetează cu atenţie gheţarul. Poate că, într-o bună zi, el va restitui şi lingourile de aur.
LIVIU ŞUTEU